לונה.
תברחי מכאן.
למה אתה מתכוון?
אם תישארי איתי,
את תמותי.
אתה רוצה שאני השאר לבד, עוד פעם?
אל תעזוב אותי!
עוד פעם אני לבד.
אל תעזוב אותי!
לונה, תקשיבי.
ראית את זה גם, נכון?
מה שאנשים עושים לאחרים.
לא אכפת לי איזה צורה תלבש.
אתה עדיין אנושי.
אתה עדיין אדיב.
אני יותר לא אנושי.
אבל...
אתה כל מה שיש לי.
תתסויה.
לונה?
אסור לך למות.
אזרחים יקרים. יש לי חדשות רעות.
לפני ימים ספורים, אבי היקר,
נפצע במתקפת טרוריסטים.
למזלנו חייו לא בסכנה.
אבל הוא לא יכול לבצע את תפקידו הרגיל.
אתמול, הקבינט המדיני מינה אותי
לעבוד במקום אבי.
שמו הוא פלנדר.
בדרך כלל לא אוהב זרים.
היא נדבקה במחלה.
אני יכול לעשות רק טיפול בסיסי.
שב.
זה לא הרבה אבל קח את הכול.
אנחנו חייבים לבנות את
החברה הכי אידיאלית ואנושית שהעולם היי פעם ראה.
אני מקווה שזה יצליח לנו הפעם.
מה עשית שם בחוץ?
הזיהום כל כך גדול, אף אחד לא מעז לצאת.
אלא אם כן הם במנוסה.
מה שמך?
תתסויה.
תתסויה?
היה לי בן בגיל שלך.
ראית את ההריסות?
היה הרבה הרג...
והרבה מאוד אנשים נלקחים ולעולם לא חוזרים.
למעשה שום דבר לא נשאר.
דוקטור...
מה עכשיו?
אל תבטח בזרים!
זה מסוכן.
מה מסוכן?
יכול להיות שהוא מרגל.
אלו שטויות, עוד פעם...
תתסויה, פעם,
אנחנו האמנו ב "קאשרן", הרוח המגנה.
אולי בגלל זה חיינו בשלום.
ושגשגנו במשך שנים רבות.
אבל יום אחד כל זה השתנה.
וויכוחים על הגבול עם השכנים שלנו.
כמה קרבות חסרי טעם.
חשד שלט על כל תנועה שלנו.
שחכנו איך לבטוח באנשים.
פלשנו לשכנים שלנו 'בשביל 'הגנה-עצמית.
אני מנחש שקאשרן וויתר עלינו.
אחר כך פלשו אלינו.
בני אדם?
עוד פעם בני אדם?
בוא נלך.
תעצור!
למה לתקוף את האנשים הללו?
עריק... מה אכפת לך?
המלחמה צריכה להסתיים עכשיו.
יש טרוריסטים בכל מקום.
האנשים הללו לא טרוריסטים.
ממש לא אכפת לי.
אני רק מציית אחר פקודות.
כמו ששמעת, אני פעם הייתי אחד מהם.
שדדנו אתכם מכל דבר.
אתה יכול להציל את עמי?
האם זה הוא?
אתה שלי...
מי אתה?
לונה!
חושב שאתה יכול לברוח.
לונה!
תפתח!
עכשיו...
אני אהרוג...
את כולכם!
טיסה 18 מבקשת רשות לנחות.
הרשות ניתנה.
תבטיח לי דבר אחד.
אם אתה תנצח...
אתה תעזור לאנשים האלו.
הוגן למדי.
השם שלי הוא באראשין.
והשם שלי הוא...
קאשרן!
אזרחי היקרים,
אנחנו עומדים בפני אתגר גדול...
זה נכון.
ברגע שאתה יכול, תהיה מוכן.
אנחנו נלחמים בנאו-ספיינס,
אנחנו נלחמים הטרוריסטים.
הפרופסור מביא דגימות חדשות.
האם הניאו-תאים שלי מוכנים, כבר?
גנרל...
אתם מקריבים בנים, אחים...
הכאב שלכם מעבר לכל דמיון.
או שאולי הדברים האלו בכלל לא קיימים?
אבל אני גם, מבין את כאבכם.
לפני שנים רבות...
אימי הייתה קורבן נוסף.
נלקחה על ידי טרוריסטים מאזור שבע.
היא עונתה.
ואחר כך נרצחה.
שנאתי את אבי על זה שלא הציל אותה.
אין לך זכות להיות חי.
בגלל יצורים מהסוג שלך...
משפחתי מתה.
השפל בהיסטוריה מביא כאב.
אבל הוא חוזר עם חוכמה.
רוצח.
תרגיש את...
...הכאב שלי.
אני לא נלחמתי בזה.
נכנעתי לכאב.
הפכתי לחייל יותר טוב, לבנאדם יותר טוב.
בשם הכבוד והצדק,
בשביל האומה האדירה שלנו.
בואו נשקול מחדש.
מי האויב האמיתי שלנו.
ונתמקד בניצחון.
אני רואה את זה עכשיו...
לבסוף, אני רואה את זה גם.
לזה היא התכוונה.
אנחנו חייבים להתכונן למאבק
נגד הרוע הלא יאומן הזה
ולזכור את החלום של האומה החדשה שלנו.
זה בסדר, עכשיו.
תשכח את הכול.
הכול נסלח.
אני מקווה...
אתה שלוו עכשיו.
הלא אנחנו ניצחנו במלחמה?
אז למה חיילנו ממשיכים למות?
תהפכו את החצץ והקברים...
ותראו שהזרעים נזרעו,
הזרעים של הניצחון האחרון שלנו.
לאן אתה חושב שאתה הולך?
הכול נגמר.
אני אקבע את זה.
תערוך ניסוי על הניאו-ספיינס,
אתה כמעט מצליח.
תלמד את הברק...
אל תשכח את החלום שלנו.
מה קורה פה?
מה אתה עושה?
ילדה עשירה כמוך לא תבין
אבל בשבלינו, האנשים הפשוטים
זאת הדרך היחידה להיות.
נכון, פרופסור?
אין דרך חזרה!
זהו מקום הולדתי.
"אני אקרא לך "אבא.
אבל השנאה שלי עמוקה כמו אהבה של ילד.
אפילו כשזה אוכל אותי מפנים
אני לעולם לא אוכל לשחרר את זה.
גודל בשנאה.
בדיוק כמו בנאדם.
והבן השני שלך...
תתסויה, נולד ממידורי העדינה.
היום הוא יום היוולדו מחדש
כאחי.
בוא נשמע את האמת.
אם אני רק יצליח...
להגיע לשם...
איזה דבר מגוחך.
מפקד...
לא ידעתי...
...זה היה תריק.
תן לי רק...
להגיע לשם...
אם מקבלים הזדמנות שנייה בחיים
למה לחיות אותם במלואם?
אני אטפל בך בעוד דקה.
תודה לך.
תתסויה.
רוצה לראות את אימך?
אימא...
היא ישנה.
מה עשית לה?
מה?!
היא בסך הכול ישנה...
במקום שהוא מעבר לכאב...
מעבר לכאב?
כן.
בלי מלחמה,
רק הרמוניה בשביל כולם.
ההבטחה שלי לה.
בנאדם אף פעם לא מסופק עם מה שיש לו.
הקיום שלו מסתיים באינספור מוות.
שואף לבסיס של החיים
הוא מרשיע אלפים למוות.
הוא נלחם בתקווה לשלום.
זה העולם שבני האדם בנו.
אני ההרוס אותו והבנה חדש.
גן עדן.
אתה הורג אחרים עם אותו חלום.
האם אחד מהם
הקשיב לנו?
האם מישהו חשב לעזור לנו?
להקשיב לבקשה שלנו לחיים.
רק מידורי הקשיבה.
היחידה.
אתה חטפת אותה.
זה לא נכון!
היא עזרה לנו.
אני לא מאמין לך.
בשביל מה אתה נלחם?
אם תהרוג אותנו, האם זה יסתיים?
האם זה יביא שלום ותמימות?
האם האדם יכול לחיות ככה?
אתה, בעצמך פריק...
...תפסיק לחלום.
אם האדם לא ישתנה, לא יהיה סוף לזה.
ההיסטוריה והדתות מוכיחים את זה.
האם אתה יכול להבדיל בין טוב לרע?
תצטרף אליי.
בו נעשה עולם חדש.
אתה בעל הברית היחיד שלי.
אל תשכח,
שאתה גם לא בנאדם.
המפקד.
בן.
אתה יודע למה אני מתקשר...
עוד פעם עם הטריקים הישנים שלך...
המהפכה הסתיימה.
זה בחדשות.
אני מאשים אותך ביצירת הניאו-ספיינס.
אותך ואת הפרופסור.
זה נגמר.
אין דרך חזרה.
אני לא מתחרט על מה שעשיתי.
בטח שלא לפניך.
אימא...
האם טעיתי?
נלחמתי בגלל סיבות נכונות.
בדיוק איך שהוא אמר...
אני לא יודע את ההבדל בין נכון ללא נכון.
אם תאמץ את השנאה,
שלך יעשה את זה גם.
בדרך הזאת...
שום דבר לא ישתנה.
תתסויה.
אף אחד לא צודק תמיד,
ואף אחד לא טועה תמיד.
התשובה היא דו-קיום.
אל תתייאש.
תסיים את המלחמה.
אני עדיין לא רואה את זה.
מה אמרת שראית?
אז אני עדיין חייב להיות חי...
אם זה נקרא לחיות...
מה עוללת?
מה?!
לא עשינו כלום.
אני מבינה.
אבל שנאה מביאה עוד שנאה.
בני, תתסויה גם איבד את חייו במלחמה.
אני אשקר אם אגיד שזה לא כואב.
אבל להמשיך לשנואה לא יחזיר את בני.
אתה יכול, גם.
מידורי...
תסלחי לי...
לונה...
זאת הפעם האחרונה שאני עוזב אותך.
תעשה את מה שאתה צריך.
איפה אשתי?
תכוון על המפקדה שלהם!
- אבל הבן שלך נמצא בפנים. - לא אכפת לי. אש!
בן,
גם אני, עשיתי את הדבר הכי טוב בשביל האומה שלנו.
תתכוננו לירות עוד פעם.
האם זה לא מספיק?
אולי הם נראים כמו זן חדש בשבילך.
אבל בפנים הם בני אדם.
אני אגיד לך משהו.
היא לא טועה. אתם כן בני אדם.
איראסיה, אזור שבע.
שארית משבט קלנסינג.
'אזומה הוא לא 'אביך.
מחקר הניאו-תאים שלו נכשל.
אבל גילנו
שהאנשים שלך הם האבות הקדמונים שלנו...
"בני האדם המקוריים".
בדיוק כך.
אני שונא להודות אבל אזור שבע זהו המקום שהתחילה בו הציביליזציה.
נאיטו הביא אותך
כדי לחלץ את הניאו-תאים.
אבל המחקר נכשל. לא מספיק גופות.
ואז היה לנו הרעיון
במילים אחרות
חתכו אותך לחתיכות כדי לעזור לאבי לחיות יותר הרבה זמן.
זה כמו בדיחה גרועה.
מדיניות משוגעת שנובעת מהחמדנות לחיים יותר ארוכים.
התיאוריה היהירה שלך לא נכונה.
נועדת לשנוא אותנו כי אתה כמונו.
בלי אפילו לדעת!
שקט!
אל תעז להשוות אותנו!
אתם שרצים, האבות הקדמונים שלנו.
זבל מוטנטי אני אנקה אותך מהעולם הזה!
רוצח.
תרגיש את הכאב שלי.
אני לא רואה כלום.
אני לא רואה את זה בכלל.
תסלח לי.
אבא!
לאן אתה הולך?
אני הולך הביתה.
לבית שלנו.
אל תדאג, אני לא אבקש ממך לבוא.
אבל אמך זקוקה לטיפול.
היא מתה.
אבל אתה חזרתה לחיים.
האם הייתה עיוור
לסבל שנגרם בגלל חזרתי?
אתה מאשים אותי?
זה לא זה!
אני לא מדבר על שמחה של אדם אחד.
לא אכפת לך אם היא תמות.
אם היי פעם אהבתה מישהו
אז אתה תבין.
אל תפריע לנו להיות מאושרים.
מה אתה עושה?
תן לי אותה.
עכשיו!
אני לא אתן אותה.
האם אתה יודע מה זה לאהוב?
עוד מעט אני אחזיר אותה לחיים.
אימא...
מה לעזאזל...
הייתה מטרת החיים שלי?
מה לעזאזל...
הייתה מטרת הלידה מחדש?
אימא...
תתסויה...
ברח...
זו לא באמת אני...
אני לא יכולה לשלוט על מה שאני עושה...
אני לא רוצה לפגוע בך...
אני רוצה לברוח...
מהכאב...
לשכוח הכול...
להתחיל הכול מחדש...
אני יודע.
בואי נסיים את השנאה פה.
לא רציתי לגרום לעוד כאב.
אבל זה הגיע לזה.
את לא תהיי לבד יותר.
אני תמיד יהיה איתך.
רק שנינו מעכשיו.
לבסוף אני מבין.
מהקיום שלנו אנחנו פוגעים באחרים.
זו פשוט הדרך בא אנו חיים.
אנחנו צריכים ללמוד לסלוח.
צריכים להבין שאת הקיום הזה
אנו צריכים לחלוק.
אנחנו פה לא רק כדי להתקיים;
אלא כדי למצוא את הכוח לחיות יחד.
זה יכול להתחיל ממשהו קטן,
זה יכול אפילו להיראות בלתי אפשרי.
אבל אנחנו חייבים להתחיל מאיפשהו.
תקווה...
...הירושה שלנו.